Brødrene Grimm, Deres Majestæt.
Goddag, mine herrer.
Tak, fordi I kom.
I undrer Jer nok over, hvorfor nogen i min alder anmoder om en audiens
med forfattere af børnefortællinger.
Deres brev var yderst interessant, madame.
Jeres samling af folkeeventyr er glimrende.
Tak.
Men jeg var yderst foruroliget,
da jeg læste Jeres version af Askepot.
Nogle mennesker sværger, at Perraults fortælling,
med dens feagtige gudmor og magiske græskar,
er tættere på sandheden.
Nogle påstår, skoen var lavet af pels.
Andre insisterer, det var glas.
Det vil forblive uvist.
Tilgiv mig, Deres Majestæt.
Må jeg forhøre mig om maleriet?
Hun er ganske...
usædvanlig.
Hendes navn var Danielle
de Barbarac.
Dette
var hendes glassko.
I vil måske tillade mig at berette sandheden?
Så fortællingen er sand?
Ja.
Se nu.
Hvilken sætning er det, I bruger?
Åh, ja.
Engang for længe siden
var der en lille pige,
som elskede sin far meget højt.
Åh, Paulette, det føles som jul!
Jeg får både en mor og to søstre i dag!
Ja, det bliver spændende med baronessen og...
Stå stille!
Herren fortjener lidt lykke efter al den tid
med selv at opfostre barnet.
Hun må være vidunderlig.
Jeg håber, hun kan lide mig.
Hun vil elske dig.
Bare vær den lille engel, der er et sted derinde.
Og tyg ikke på benene til middagen, så du røber dig selv.
Barn, din far ankommer straks!
Gustave, jeg sagde detjo!
Lkke i dag!
Du ligner en pige!
Det erjeg, dumrian!
Ja, men i dag ligner du det!
Dreng eller pige, jeg kan stadig banke dig.
Se livlige ud. Herren kommer.
Velkommen hjem, Monsieur le Seigneur.
Jeg ser, De har bragt en baronesse.
Jeg har bragt en hel husholdning, Maurice.
Men jeg mangler vist en datter.
Åh, Auguste.
Det er så charmerende.
Papa!
Halløj!
Du ser ud, som dajeg tog af sted.
Din ven Gustave er garanteret i nærheden.
Nej, sir! Jeg slagtede ham.
Han er...
Det gjorde du sørme.
Jeg havde håbet at kunne præsentere en lille dame.
Men jeg må nok nøjes med dig.
Danielle,
må jeg præsentere Baronesse Rodmilla de Ghent
og hendes døtre, Marguerite og Jacqueline.
Hej, Danielle. Så mødes vi endelig.
Din far taler ikke om andet.
Frøkener, sig goddag til jeres nye stedsøster.
Mademoiselle.
Utopi.
Det betyder paradis.
Den er lidt tyk for en otte årig.
Men vi kan føje den til vores bibliotek.
Vil du læse lidt?
Det har været en meget lang dag.
Og du er en ægtemand nu.
Ja.
Men jeg vil altid først og fremmest være far.
Du og jeg har længe været som pot og pande.
Vi skal vænne os til det.
Så du, hvordan de spiste deres middag?
Det var perfekt!
Som en dans!
- Kan du lide dem? - Meget.
Godt, godt.
For jeg skal til Avignon om to uger.
- Men du er lige kommet tilbage! - Jeg ved det.
- Hvor længe? - Kun tre uger.
- En. - To.
- En! - To.
I orden, en.
Nu skal du sove.
Kys.
Sov godt.
Jeg har aldrig set så mange triste ansigter her omkring.
Jeg er tilbage om en uge.
Gå så. Jo før, du rejser, desto tidligere kan vi fejre din hjemkomst.
Til den tid har I tre måske lært hinanden bedre at kende.
Jeg stoler på, du viser dem til rette.
Baronessen er ikke vant til at få beskidte hænder.
Tak, Maurice.
God rejse, Herre.
Kom, frøkener. Tilbage til jeres lektioner.
Vent! Det er en tradition.
Han vinker altid ved lågen.
Papa!
Auguste!
Jeg elsker dig.
Nej!
Papa!
Auguste.
Du kan ikke efterlade mig her.
Du kan ikke efterlade mig her!
Lad mig være i fred!
Papa, kom tilbage!
Der skulle gå ti år, før en anden mand berørte hendes liv.
En mand, som stadig var en dreng
på mange, mange måder.
Jeg underskrev en ægteskabspagt med Kongen af Spanien,
og drengen adlyder, eller helvede bryder løs!
Men han elsker hende ikke, Deres Excellence.
- Kærlighed vedrører ikke sagen! - Det burde det måske.
Hvis han skal være konge, må han acceptere sit ansvar.
Et ungt træ kan ikke vokse i skyggen af en stor eg, Francis.
- Han behøver sollys. - Han behøver en endefuld.
Altså, Francis!
Kan det ikke vente til i morgen?
Kan jeg ikke sove, skal han heller ikke.
Henry, vågn op!
Åh, nej.
Ikke igen.
Tilkald vagten! Bring ham tilbage!
Kom så, dit dumme bæst!
Kom så!
Du kan tro om igen.
Tyv! Jeg skal lære dig ikke at stjæle min fars hest!
Min egen tabte skoen. Jeg havde intet valg.
- Og hvilket valg har vi? At tillade det? - Jeg lånte den bare.
Væk, ellerjeg vækker huset.
Av!
Tilgiv mig, Deres Højhed. Jeg så Dem ikke.
Deres sigte siger noget andet.
Og derfor må jeg dø.
Så...
forbliv tavs,
og jeg skal udvise nådighed.
Vi har andre heste, Højhed.
Yngre, hvis De ønsker.
Jeg ønsker blot frihed fra mit forgyldte bur.
For Deres tavshed.
Jeg bad om 'fireminutters' æg, ikke fire 'etminuts' æg.
Og hvor pokker er vort brød?!
Straks færdigbagt, frøken.
Marguerite, min dyrebare,
hvad harjeg lært dig om gode manerer?
En rigtig frøken bør aldrig hæve stemmen
udover den sagte brummen af en hviskende vind.
Jacqueline, min kære. Tal ikke, medmindre du kan forbedre stilheden.
Jeg lød ikke skinger, men bestemt.
En bejler kender forskellen.
Jeg tvivler på, din form for bestemthed tillades ved det kongelige hof.
Jeg skal ikke besøge det kongelige hof, vel, moder?
Det skal ingen. Undtagen en spansk gris, de vover at kalde prinsesse.
Skat, intet er afgjort før din død.
Og selv derefter erjeg sikker på, Gud er til at snakke med.
Hvorfor er der intet salt på bordet?
Danielle!
Kommer!
Hun har et af sine humørudsving!
Steg solen op i øst?
Ja, Louise.
Og det bliver en pragtfuld dag!
Se alle de mønter!
Barn, hvor fik du dem?
Fra en nådens engel.
Jeg ved, hvad de skal bruges til.
Maurice?
Hvis baronessen kan sælge din mand for at betale sin skat,
kan mønterne bringe ham hjem.
Hoffet må frigive ham.
Men kongen har solgt ham til Cartier. Han skal til Amerika.
Dette er vort hjem, og jeg vil ikke se det forfalde.
Vi venter!
Vogt dig, frøken,
ellers er mønterne så godt som hendes.
Godmorgen, Madame,
Marguerite, Jacqueline.
Jeg håber, I har sovet godt.
Hvor har du været?
Jeg faldt af stigen i frugthaven, men nu harjeg det bedre.
Nogen har læst ved kaminen igen.
Se dig selv. Aske og sod overalt.
Nogle mennesker læser, fordi de ikke selv kan tænke.
Hvorfor sover du ikke med grisene, Askepot,
hvis du insisterer på at lugte sådan?
Det var skarpt, Marguerite.
Danielle, kom her, barn.
Dit udseende har en vis... ufærdighed, min kære.
Hvordan fårjeg dig til at forsøge?
Jeg forsøger, stedmoder.
Jeg ønsker at behage dig.
Sommetider sidderjeg for mig selv
og overvejer, hvad jeg kan gøre, hvordan jeg bør opføre mig...
Åh, slap af, barn.
Hvis vi bragte Maurice tilbage, ville jeg måske støde dig mindre.
Det er dine manerer, der støder, Danielle.
Gennem disse hårde tider harjeg givet dig husly og taget mig af dig.
Til gengæld bederjeg blot om din hjælp uden din klage.
Er det for meget forlangt?
- Nej, frue. - Udmærket.
Vi taler ikke mere om at bringe tjenere tilbage. Forstået?
Ja, frue.
Efter alt det, jeg gør!
Efter alt det, jeg har gjort!
Det er aldrig nok.
Æggene er kolde.
Vi har ingenting!
Lad os venligst i fred.
Jeg beder Jer!
- Nej, nej, ikke den. - Af vejen, gamle mand!
- På hestene! - Det er den kongelige garde! Løb!
Gudfader, det må være løgn!
Maleriet...
I guds navn, maleriet.
- Manden slipper væk. - Garden hjælper Dem. Jeg kan ikke.
Vil De ikke nok, hr!
Det er mit liv.
Grimme sjover! Hurtigt!
Giv mig det! Giv mig det!
Giv mig det!
Nej. For lille.
Den skal tiltrække opmærksomhed.
Baronesse, jeg frygter, noget større vil vælte hende.
Måske har De ret. Jeg skal søge andetsteds.
Jeg har lige det rette!
Har du mistet forstanden?
Ved du, hvad straffen er
for tjenestepiger, der klæder sig over deres stand?
Fem dage i gabestokken.
Indrøm bare, du ville gøre det samme for mig.
Mig? Lade som om, jeg er bejler?
Spankulere omkring som en adelsmand, når jeg aldrig har været ved hoffet.
Og det har du heller ikke!
Så bliverjeg ikke genkendt.
Ræk mig kjolen, så jeg kan komme af sted.
De tror ikke på dig.
Du er for sød.
De tror heller ikke på en tjenestepige med 20 guldmønter.
Jeg er Maurices eneste håb.
Og hvad fortalte du baronessen?
Jeg plukker vilde blomster.
Gustave, kan du stadig se hende?
- De køber en broche. - Utroligt.
Hun ignorerer godset, beskylder os for sin gæld,
og opfører sig stadig, som om hun har penge.
Vov ikke at grine.
Jeg kommer ud.
Skoene er for store.
Ingen kigger på dine fødder.
Flere meter stof, og jeg føler mig stadig nøgen.
Skal du være en adelskvinde,
må du udfylde rollen.
Hold hovedet højt.
Jeg er blot en tjenestepige i en pæn kjole.
Kom. Vi må gøre noget ved håret.
Åh!
Tak.
- Henry, du lovede mig. - Jeg ved det.
Jeg løj.
Jeg syntes,
jeg ville se verden, før jeg opgiver mit liv for Gud og land.
Hvorfor i alverden stoppede De?
Jeg savner nok overbevisning.
De har det åbenbart i overmål.
Og De påstod, det var et spørgsmål om liv og død.
Det er en kvinde altid, herre konge.
Hun griner ad mig, sir, som om hun ved noget, jeg ikke gør.
Frøkenen havde mange hemmeligheder.
Jeg malede bare en af dem.
Signor da Vinci er inviteret til residens i paladset.
Leonardo da Vinci?
Michelangelo var fanget under et loft i Rom.
Jeg er blot det næstbedste valg.
Jeg er på vej til Genua og finder min redning på hovedvejen!
Sir, De er grundlæggeren af fremadrettet tankegang,
og min far er konge af det bagudskuende.
Kunne De bringe ham ind i det 16'ende århundrede?
Kaptajn Laurent, oversæt.
Prins Henry lider under et arrangeret ægteskab, signore,
blandt andet.
Åh! Deres Højhed.
Hvilken vidunderlig overraskelse.
Hvad skylder vi æren?
Jeg bringer Deres hest tilbage, baronesse.
- Åh. Var den væk? - Ja.
Jeg tillod mig at låne den i morges.
Jeg skræmte desværre en af Jeres tjenestepiger.
En ung frøken med en... ganske god arm.
- Hun er stum, Deres Excellence. - Virkelig?
Hun talte ret kraftfuldt.
Det kommer og går.
Men Deres Højhed er som altid velkommen til alt, han ønsker.
Hvilket som helst.
Vent på mig!
Frøkener.
Der er I.
Deres Højhed.
Deres Højhed, må jeg præsentere Marguerite Françoise Louise
af Ghent?
Og Jacqueline.
De må.
Mine frøkener, tilgiv mig, men I er blomstret så hurtigt.
Vi ser frem til
at fejre Deres forlovelse med Deres spanske rose.
Nå ja, der har været
adskillige nye udviklinger med hensyn til Spanien.
Jeg må sige, Marguerite, den broche er
pragtfuld.
Den gamle tingest?
De er alt for venlig.
Disse udviklinger
er vel til det bedste?
Forhåbentlig.
Farvel, frøkener.
Lad frøkenen passere.
Kom så!
Herre, giv mig styrke.
Kom så!
Jeg ønsker at tale om denne herre.
Han er min tjener, og jeg ønsker at betale hans gæld.
De kommer for sent. Han er allerede solgt.
Jeg kan betale Dem 20 guldmønter.
De kan få mig for 20 guldmønter. Fortsæt!
Jeg beordrer Dem at løslade ham straks,
eller jeg bringer sagen for kongen.
Kongen solgte ham. Nu tilhører han Cartier.
Han tilhører ingen, uhøflige fedtklump.
Mener De, det er rigtigt at lænke folk som genstande?
Jeg beordrer Dem at løslade ham straks!
Af vejen!
- Hæver De stemmen overfor en frøken, sir? - Deres Højhed...
Tilgiv mig, herre konge.
Det var ikke min mening at være respektløs.
Det er bare...
Jeg handler efter ordre. Jeg skal bringe tyvene til kysten.
En tjener er ikke en tyv, Deres Højhed,
og den, som er, kan ikke gøre for det.
Virkelig?
Jamen dog. Vær så venlig
at oplyse os.
Tillader De at folket lider under dårlig lærdom,
og deres manerer fordærves fra barndom,
og dernæst straffer de dem for de forbrydelser, som er deres første lærdom,
hvad andet kan konkluderes, herre konge
end De først gør dem til tyve og dernæst straffer dem?
Jamen, så er det sagt.
Løslad ham.
- Men, herre konge... - Jeg sagde...
løslad ham!
Ja, herre konge.
Jeg troede, du var din mor.
Mød mig ved broen.
Gør hestene i stand! Vi tager af sted omgående!
Jeg takker Dem, Deres Højhed.
Har vi mødt hinanden før?
Det menerjeg ikke, Deres Højhed.
Jeg ville have sværget på, jeg kendte alle provinsens frøkener.
Jeg besøger en kusine.
- Hvem? - Min kusine.
Ja, det sagde De. Hvem?
Den eneste, jeg har, herre konge.
Er De koket med vilje,
eller nægter De virkelig at fortælle mig Deres navn?
Nej! Og ja.
Så sig mig Deres kusines navn, så hun kan fortælle, hvem De er.
Enhver, der kan citere Thomas More, er ulejligheden værd.
Prinsen har læst Utopi?
Den var sentimental og kedelig.
Jeg må indrømme, bøndernes simple landboliv keder mig.
De taler ikke med mange bønder.
Absolut ikke! Naturligvis.
Undskyld mig, herre konge, der er intet naturligt ved det.
Et lands karakter er præget af dets simple bønder, som De kalder dem.
De udgør landets fundament. Det fordrer respekt, ikke...
Siger De, jeg er arrogant?
De gav en enkelt mand livet tilbage,
men så De overhovedet de andre?
Jeg beder Dem,
giv mig et navn. Hvilket som helst navn.
Jeg frygter, det eneste navn, jeg kan give,
er Komtesse Nicole de Lancret.
Sådan.
Det var ikke så svært.
Åh, Henry!
Du er tilbage.
Hej, moder.
Kongen ønsker et ord med dig.
Faktisk adskillige.
Som altid.
Jeg kommer straks.
Du skal forblive indenfor murene.
Har jeg udgangsforbud?
Gør ikke nar ad mig, dreng, for jeg er i dårligt humør.
- Og jeg vil have min vilje. - Og ellers?
Sender du mig til Amerika, som om jeg var kriminel?
Eller på grund af din dumme kontrakt.
Du er Frankrigs kronprins.
Og det er mit liv.
Francis, sid ned, før du får et hjerteanfald.
Altså, I to.
Skat,
du er født med et privilegium, der indebærer visse forpligtelser.
Tilgiv mig, moder, men ægteskab med en fremmed
har aldrig betydet glæde for nogen i dette rum.
Gift dig med Gabriela før næste fuldmåne, eller jeg kommer efter dig med alle midler.
Med hvad, fader? Varm olie eller pinebænken?
Jeg benægter dig kronen,
og... lever for evigt!
Fint.
Det er en aftale.
Jeg ønsker den ikke.
Han er din søn!
Nogen er i knibe!
Hvad mener du?
Din dumme, dumme pige!
Hvor vover du at gøre det mod mig?
Mod Marguerite? Det giver mig kvalme!
Det er bedragerisk, og jeg vil ikke se det her i huset!
Hvad harjeg gjort?
Tænk dig om, Danielle.
Rigtig godt.
Prins Henry stjal vores hest i morges?
Ja!
Og det forklarer, hvorfor han kom tilbage i eftermiddags.
Hvor vover du at lade ham overraske os på den måde?
Undskyld.
Du er heldig, at Marguerite klarede sig nydeligt.
Hun og prinsen konverserede fint.
Det overrasker mig ikke, hvis han kommer igen.
Kom, kom! Fortæl mig præcist, hvad der blev sagt.
Den mest simple sætning kan betyde tusind ting.
Han sagde, du talte kraftfuldt. Hvad sagde du?
Jeg kaldte ham en tyv, Madame.
Jeg genkendte ham ikke.
Åh, Danielle.
Din stakkels, lille landbopige.
Vi må arbejde ekstra hårdt for at sikre, godset er pletfrit.
Vi kan ikke have en kongelig bagdel til at sidde på en beskidt stol, vel?
Nej.
Hvad laver han her?
Jeg har indtjent Deres...
Min gæld, Madame.
De sagde, jeg kunne tage hjem.
Fint.
Gå ud og... fang en kylling!
Hvem, kære?
Komtesse Nicole de Lancret.
Hun er kusine til...
Jeg ved faktisk ikke, hvem hendes kusine er.
Du må kende hende?
Åh, skat,
der er for mange frøkener til at kunne kende alle ved navn.
Hvorfor spørger du?
Det er lige meget.
Til ære for Signor da Vinci
har jeg besluttet af afholde et bal.
Et maskebal.
I den forbindelse vil du og jeg indgå et kompromis.
Kompromis? Dig?
Hvis det er kærlighed, du søger,
foreslår jeg, du finder det før da.
Om fem dage, når klokken slår midnat,
bekendtgør du din forlovelse til pigen, du har valgt,
eller jeg bekendtgør den for dig.
Har vi en aftale?
Hvad med din pagt?
Lad mig bekymre mig om Spanien. Vi har større problemer.
Vælg klogt, Henry.
Skilsmisse foregår kun i England.
Hvilke nyheder er der om forlovelsen?
Aflyst.
Det rygtes, han selv må finde en brud før ballet.
Det efterlader os ikke meget tid.
Jeg må vide,
hvem konkurrenterne er, alle hans bevægelser,
hans agenda,
og alle andre småting, De måtte høre.
Han spiller tennis med Marquis de Limoges i morgen klokken 12.
En hud med sådan... elegance,
der skjuler en sådan... skånselsløshed.
Jeg er begyndt at holde af vores intriger.
Det må De vide.
Jeg fornemmer det, frue.
Når min datter er dronning,
kan vi måske indgå en ny ordning.
Jeg ville have givet alt for at se dig klædt som en frøken.
Tale til prinsen som en frøken.
Skænde på ham er mere sandfærdigt.
Jeg nægter at tro, jeg gav ham min mors navn.
Manden er utålelig.
Ja. Det har du sagt
hele dagen.
Det er så sandt nu, som det var i morges.
Åh!
Skat, han er kongelig.
De er født sådan.
Så må straffen for rigdom være at leve sammen med de rige.
Han er garanteret charmerende,
når man kender ham.
Ham og Marguerite fortjener hinanden.
Åh! Var din mund!
Den eneste trone, hun bør sidde på, er den, jeg skal gøre ren hver dag.
Hvad er der galt med den her?
- Den er blå. - Henry er vild med blåt!
Og 50 andre piger vil vælge den farve.
Klogt, Marguerite.
Den her er for lille.
Vi skaffer dig et strammere korset.
Jeg kan ikke trække vejret i forvejen.
Kan man ikke trække vejret, kan man ikke spise.
Moder, koncentrer dig, tak!
Hvis bare jeg vidste, hvad du vil have!
Noget passende for en dronning!
Kom, frøkener. Jeg har det rette.
Men vi kan ikke fortælle det til nogen.
Jeg elsker intriger!
Den, der spa'r,
har.
Perfekt!
Se skoene.
Hvor har du dem fra?
Det er Danielles medgift til hendes bryllup.
Askepot? Gift?
Med hvem, skorstensfejeren?
Hvis det er hendes kjole, vil hun måske have den på til ballet.
Hvornår erjævne folk til kongelige fester?
Aldrig.
Men hun er vores stedsøster,
og invitationen sagde, "Til husets frøkener".
- Hun er ikke af adeligt blod. - Og hvem bemærker noget?
Ærlig talt, Jacqueline, hvem holder du med?
Hvad laver I?
Lufter din kjole... til maskeballet.
Hendes kjole? Men du sagde lige...
Den er god nok til en jævn person. Se bare.
Den er så gammeldags.
Ønsker du, jeg tager til maskeballet?
Selvfølgelig.
Jeg er målløs.
Ærlig talt, Danielle.
Det er sårende, når du ikke føler dig som min datter.
Jeg mente blot...
Vi tager med som en stor, lykkelig familie.
Hvis du udfører dine pligter til tiden og opfører dig passende.
Hvad er der i vejen med hende?
Hun ønsker ikke, du tager med.
Mener De virkelig, vi alle har blot én perfekt mage?
Netop.
Hvordan er man sikker på at finde dem?
Og finder man dem, er de så den rette,
eller er det en illusion?
Hvad hvis den rette aldrig viser sig?
Eller hun viser sig, men man overser det?
Man lærer at udvise opmærksomhed.
Lad os så antage,
at Gud skaber to mennesker,
og de er så heldige at finde hinanden.
Men en af dem bliver ramt af lynet.
Hvad så?
Er spillet ude?
Eller kan man finde en anden og gifte sig igen.
Er det den rette? Eller var det den første?
Når de går side om side, er de begge den rette,
og man møder tilfældigvis den ene først?
Eller er den anden den første?
Er alting tilfældigheder
eller skæbnebestemt?
De kan ikke overlade alt til skæbnen, dreng.
Hun har travlt. Sommetider må man hjælpe hende.
Hvilket slags projekt er det?
Vil De se, om de virker?
Der kommer vist regn.
Signor da Vinci!
Er De OK?
Jeg burde lade Guds søn om at gå på vandet.
Heldigvis snublede jeg over en engel.
Komtesse!
Deres Højhed!
Vær forsigtig, her er meget glat.
Her. Tillad mig.
Åh!
Tak.
Hvor er Deres følge?
Jeg gav dem en fridag.
Fridag?
Fra hvad? Livet?
Er De aldrig træt af altid at blive betjent?
Jo, men... de er tjenere. Det er deres lod.
Jeg kan ikke overse mine, som De overser Deres.
Jeg må gå.
- De er vred på mig. - Nej.
Indrøm det.
- Jo, hvis De må vide besked. - Hvorfor?
Fordi De forsøger at besnære mig med Deres snobberi.
Mademoiselle, De er en omvandrende selvmodsigelse,
og jeg finder det fascinerende.
- Jeg? - Ja, Dem.
De udspyr et utopisk samfunds idealer men lever en frøkens liv.
De ejer alverdens jord men sætter ikke en ære i at dyrke den.
Er det ikke også en selvmodsigelse?
Først erjeg arrogant, og nu harjeg ingen ære.
Hvordan formårjeg det?
De har alt men finder ingen glæde i verden.
Og De gør grin med dem, som ser dens muligheder.
Hvordan gør De det?
Hvad?
Lever hver dag med sådan lidenskab? Er det ikke trættende?
Kun når De er i nærheden.
Hvorfor nyder De at irritere mig?
Hvorfor gør De det let for mig?
Danielle!
Øh...
Tilgiv mig, Deres Højhed, jeg har glemt tiden.
Men vinden...
- Den er perfekt! - Jeg beklager meget.
Jeg spiller tennis i morgen.
- Vil De komme? - Jeg må gå.
Hvorfor bliver hun ved med at gøre det?
Paulette.
Hvor er stearinlysene?
Vi har svært ved at se tallerkenerne.
De er væk, frue. Jeg har ledt allevegne.
Maleriet i vestibulen er også væk.
Vi har åbenbart en tyv iblandt os.
Så det er min behandling efter alle vore år sammen.
Min mands kære ejendele!
Jeg trækker af Jeres løn, indtil de stjålne ting er returneret.
- Er det forstået? - Ja, ma'am.
Jeg bør måske sende Jer til Amerika sammen med de andre tyve.
Åh. Har I hørt det?
Prinsen bad kongen om at løslade alle mændene.
Det siger du ikke!
Efter...
Efter kongelig befaling skal enhver, som sejler, kompenseres.
Kompenseres!
Ærlig talt! Har galskaben ingen ende?
Jeg ønsker at vide, hvilken komtesse alle taler om.
I dag talte ti bejlere om hende og prinsens besnærelse af hende.
Vi bør finde ud af, hvem hun er og begrave hende.
De ser vel ud, Marguerite.
De er velkommen til at se, Deres Højhed.
Danielle de Barbarac.
De bliver kønnere og kønnere.
Og De, Monsieur le Pieu, spilder Deres smiger.
Det er en skam, Deres jord er provinsens bedste
men så dårlig holdt.
Vi har begrænsede resourcer, hr.
- Vi yder vort bedste. - Kan jeg hjælpe?
Tal med baronessen og hold Dem til indkøb.
Jeg foretrækker at diskutere det med Danielle.
Vel erjeg dobbelt så gammel som Dem, mit barn, men jeg er godt udrustet.
Hvilket mit gods bærer bevis om.
Jeg har altid været blødsøden overfor de mindre formuende.
De behøver en rig velgører.
Og jeg behøver en ung, livlig frøken.
Svesker?
Nej.
Jeg køber intet i denne uge.
Og husk på, at uden min generøsitet,
vil Deres ynkelige, lille gård ophøre med at eksistere.
Jeg ville være meget, meget forsigtig, hvis jeg var Dem.
Forfærdelige mand!
Hvis ikke han købte en skæppe grøntsager hver uge,
ville jeg spytte på ham.
Her.
De har aldrig smagt noget så...
lækkert.
Tænk ikke tanken.
Er det godt?
Godt?
Det er syndigt.
Hvad hedder det?
Chokolade.
De spanske munke sender det i massevis.
Her er vores tjenere, Deres Højhed.
Virkelig? Jeg vil gerne møde dem.
Goddag, fruer.
Hvad gør I? Skræmmer prinsen til døde?
Vi blev bare forskrækkede.
Var der kun I to?
Og kyllingen, Deres Højhed.
Vi må presse på for en hurtig forlovelse.
Paris ved juletid.
Kan du forestille dig det?
Nej. Det kan du vel ikke.
Min mor var også striks overfor mig.
Hun lærte mig, at renlighed er en god ting.
Hun tvang mig til at vaske ansigtet mindst 20 gange om dagen
i sin overbevisning om, det aldrig var rent nok.
Jeg var hende taknemmelig.
Hun ønskede det bedste for mig.
Og her erjeg...
En baronesse.
Og Marguerite bliver dronning.
Det er en skam, du ikke kendte din mor.
Der må være lidt af hende i dig.
Hvis bare jeg vidste, hvordan hun så ud.
Ja, men vi må aldrig have ondt af os selv, vel?
Uanset hvor dårligt, tingene står til, kan de altid blive dårligere.
Ja, Madame.
Du har så meget af din far i dig.
Sommetider er det som om, han ser ud af dine øjne.
Virkelig?
Ja,
dine træk er så... maskuline.
At være opdraget af en mand...
Forståeligt, du er skabt til hårdt arbejde.
Elskede du min far?
Jeg kendte ham næppe.
Gå nu.
Jeg er træt.
Se, Gustave! Den svæver!
Hvorfor er du så glad?
Du kommer til at svømme i gødning, hvis de bliver gift.
Jeg ved ikke, hvorfor det generer dig.
Jeg er ligeglad.
Du lyver! Prinsen ville blive din svoger,
og du, Komtesse de Lancret, ville bringe dem morgenmad i sengen.
Men de ville flytte ind i paladset,
og jeg kunne blive på godset og ændre ting til det gode.
Du kan lide ham. Indrøm det.
Niks.
Og hvis du så ham igen,
ville du blot...
Gå lige imod ham og sige
"Deres Højhed, min familie er Deres familie."
"Tag dem venligst med."
Godt. For nu har du chancen. Han kommer herhen.
Jeg leder efter Signor da Vinci.
Vi skal besøge klosteret. Har De set ham?
Da Vinci?
Nej, Deres Højhed.
Jamen, er det ikke hans flyvende tingest?
- Hvorfra fik De den? - Fra...
Komtesse de Lancret.
Hun er hans ven.
Kender De hende?
Jeg må finde hende. Hvem besøger hun?
Øh...
jeg mener, Deres Højhed,
hun besøger en kusine.
Øh...
Baronesse Rodmilla de Ghent.
Det er problematisk.
Men...
jeg ved, hun er der
alene, for sig selv
lige nu.
Strålende.
Pænt maleri.
Gustave!
Din luskebuks!
Hørte du det? Han kan lidt mit værk!
Og han er på vej til mit hus!
Jeg foreslår, du løber.
Paulette! Louise! Kom hurtigt!
Deres Højhed.
Hvilket uventet overraskelse.
Komtesse.
Går De ikke i kirke?
Min tro er bedre tjent væk fra den gale folkemængde.
Ja, jeg frygter, min fars forordning har skabt et...
fænomen.
Det er derfor, jeg er på vej til klosteret.
Franciskanermunkene har et utroligt bibliotek.
Siden De er så glad for at læse, vil De måske med?
Det er ikke fair, herre konge.
De har fundet min svaghed,
men jeg kender endnu ikke Deres.
Jeg troede, det var tydeligt.
Kaptajn Laurent!
Jeg klarer mig foruden min hest og Deres tjeneste.
I dag erjeg blot
Henry.
Prins Henry tog af sted i morges, baronesse.